Страница 2 из 58
Після того, як серія «Дюна» стала дуже популярною, багато фанів почали розглядати Френка Герберта у світлі, якого він не потребував, уникав і не цінував. В одному з відгуків його називали «гуру наукової фантастики». Ще інші характеризували його, використовуючи героїчну термінологію. Опираючись цьому, у відповідях на запитання про створення ним образу Пола Атріда Френк Герберт казав інтерв’юерам, що не хоче вважатися героєм. Інколи він казав їм із цілковитим смиренням: «Я ніхто».
Звичайно, мій батько був ким завгодно, але не ніким. У «Мрійникові Дюни», його біографії, яку написав я, я назвав його легендарним письменником. Але за життя він намагався уникати цієї мантії. Хай що нашіптували б у його вуха, Френк Герберт постійно нагадував собі, що він смертний. Якби він став політиком, без сумніву, був би шанованим і, можливо, одним із найвидатніших президентів США. Він міг би сягнути владних вершин, досягти інших високих цілей, якби тільки захотів. Але, як фан наукової фантастики, я радий, що він обрав саме цю дорогу. Оскільки він був чудовим письменником, його застереження зберігатимуть силу впродовж століть і, сподіваюся, впливатимуть на високопосадовців, що ухвалюють важливі рішення, змушуючи їх забезпечувати гарантії від зловживань владою як лідерів, так і їхніх послідовників.
Читаючи «Месію Дюни», насолоджуйтеся пригодницькою історією, неспокоєм, дивовижними образами та екзотичним тлом. А тоді поверніться й перечитайте знову. Гортаючи наново сторінки, ви щоразу знаходитимете щось нове. І глибше спізнаєте Френка Герберта як людину.
Сіетл, Вашингтон, Браян Герберт
16 жовтня 2007 р.
Фрагменти інтерв’ю з Бронсо Іксіанським у смертній камері
П.: Що стало причиною вашого особливого підходу до історії Муад’Діба?
В.: Чому я маю відповідати на ваші запитання?
П.: Бо я збережу ваші слова.
В.: Аххх! Найсильніший аргумент для історика.
П.: То ви співпрацюватимете?
В.: Чому б і ні? Але ви ніколи не збагнете, що надихнуло мене на «Історичний аналіз». Ніколи. Для вас, священиків, ставка надто висока.
П.: Випробуйте мене.
В.: Випробувати вас? Що ж, знову… чому б і ні? Мене зачепила поверховість загального погляду на цю планету, що випливає з її популярної назви — Дюна. Завважте, не Арракіс, а Дюна. Історія заполонена образом Дюни-пустелі, батьківщини фрименів. Така історія зосереджується на звичаях, породжених дефіцитом води й тим фактом, що фримени вели напівкочове життя в дистикостах, які відновлювали більшу частину вологи тіла.
П.: А хіба ж це не так?
В.: Це все поверхові істини. Вони ігнорують те, що криється під поверхнею, подібно… подібно до намагання зрозуміти мою рідну планету Ікс без дослідження того, як ми дістали свою назву через те, що наша планета є дев’ятою від свого сонця[5]. Ні… ні. Недостатньо бачити Дюну як місце, де шаліють несамовиті бурі. Недостатньо говорити про загрозу від гігантських піщаних хробаків.
П.: Але ж ці речі мають вирішальне значення для характеру Арракіса!
В.: Вирішальне? Звичайно. Але вони створюють однобічний погляд на планету. Так само як те, що Дюна — монокультурна планета, бо вона єдине й виняткове джерело прянощів, меланжу.
П.: Так. Послухаймо, як ви трактуєте священні прянощі.
В.: Священні! Як і все священне, вони однією рукою дають, другою — забирають. Продовжують життя й дозволяють адептові передбачати своє майбутнє, але зв’язують жорсткою залежністю й позначають очі, як ото позначені ваші: цілковита синява без дрібки білого. Ваші очі, ваші органи бачення стали монолітом без контрасту, простим поглядом.
П.: Така єресь привела вас до цієї камери!
В.: Мене привели в цю камеру ваші священики. Як усі священики, ви рано навчилися називати істину єрессю.
П.: Ви опинилися тут, бо зважилися сказати, що Пол Атрід утратив важливу частку своєї людяності, перш ніж зміг стати Муад’Дібом.
В.: Не кажучи вже про те, що він утратив батька у війні з Харконненами. І про загибель Дункана Айдаго, який пожертвував собою, щоб Пол і леді Джессіка зуміли втекти.
П.: Ваш цинізм належно відзначений.
В.: Цинізм! Це, безсумнівно, злочин більший, ніж єресь. Але, бачте, насправді я не цинік. Я лише спостерігач і коментатор. Я вбачав справжню шляхетність у Пола, коли він тікав у пустелю зі своєю вагітною матір’ю. Звичайно, вона була великою цінністю, але й тягарем.
П.: Хибою вас, істориків, є те, що ви ніколи нічому не дасте спокою. От ви вбачаєте справжню шляхетність у Святого Муад’Діба, але неодмінно додаєте цинічний коментар. Не дивно, що Бене Ґессерит теж вас осуджує.
В.: Ви, священники, добре ведете спільну справу із Сестринством Бене Ґессерит. Вони теж виживають, бо приховують те, що роблять. Але не можуть приховати того факту, що леді Джессіка була навченою адепткою Бене Ґессерит. Знаєте, що вона навчала сина так, як це прийнято в її Сестринстві. Мій злочин полягає в обговоренні цього феномена, у викладі їхнього психічного мистецтва й генетичної програми. Не хочете привернути увагу до того, що Муад’Діб був надією Сестринства як їхній ручний месія, що був їхнім Квізац Хадерахом, перш ніж стати вашим пророком.
П.: Якщо в мене були сумніви щодо вашого смертного вироку, то ви їх розвіяли.
В.: Я можу померти лише раз.
П.: Є смерть і смерть.
В.: Стережіться зробити з мене мученика. Не думаю, що Муад’Діб… Скажіть, Муад’Діб знає, що ви робите в цих підземеллях?
П.: Ми не турбуємо Святу Родину дрібницями.
В.: (Сміється.) І заради цього Пол Атрід змагався за місце між фрименами! Заради цього він вчився їздити на піщаних хробаках і керувати ними! Було помилкою відповідати на ваші запитання.
П.: Однаково я дотримаю обіцянки зберегти ваші слова.
В.: Справді? То послухай мене уважно, вироджений фримене, священику, котрий не має бога, крім себе самого! Ви мусите багато за що відповісти. Через фрименський ритуал Пол прийняв свою першу велику дозу меланжу, яка дала йому змогу бачити майбутнє. Через фрименський ритуал той самий меланж пробудив ненароджену Алію в лоні леді Джессіки. Чи задумувалися ви, що означало для Алії народитися в цьому Всесвіті цілковито свідомою, зі всіма знаннями й спогадами своєї матері? Жодне зґвалтування не може бути страшнішим.
П.: Без священного меланжу Муад’Діб не став би вождем усіх фрименів. Без її святого досвіду Алія не була б Алією.
В.: А ти без своєї сліпої фрименської жорстокості не був би священиком. Аххх, знаю я вас, фрименів. Гадаєте, що Муад’Діб ваш, бо він поєднався з Чані, бо прийняв звичаї фрименів. Але спершу він був Атрідом, котрого виховала адептка Бене Ґессерит. Він володів знаннями, цілковито невідомими вам. Ви думали, що він приніс вам нову організацію та нову місію. Він пообіцяв перетворити вашу пустельну планету на багатий водою рай. А коли засліпив вас такими видіннями, то забрав вашу непорочність!
П.: Така єресь не змінює того факту, що екологічна трансформація Дюни триває.
В.: І мене звинуватили в єресі, тому що я прослідкував коріння цієї трансформації та її наслідки. Битва на Арракінському Полі, можливо, навчила Всесвіт, що фримени спроможні перемогти імперських сардаукарів, але чого ще вона навчила? Коли зоряна імперія роду Корріно стала фрименською імперією під проводом Муад’Діба, чим іще вона стала? Ваш джигад тривав лише дванадцять років, але дечого він навчив. Тепер Імперія розуміє, яким крутійством був шлюб Муад’Діба з принцесою Ірулан!
П.: Ти смієш звинувачувати Муад’Діба в крутійстві?
В.: Хоча ви за це мене вбиваєте, це не єресь. Принцеса стала йому дружиною, та не коханою. Чані, його маленька люба фрименка — от його кохана. Це всім відомо. Ірулан була ключем до престолу й нічим більше.
5
Оригінально ця планета зветься IX.