Страница 1 из 114
Френк Герберт
Капітула Дюни
***
Ті, хто хотів би повторити минуле, мусять взяти під контроль викладання історії.
Коли дитя-гхола з’явилося на світ із першого аксолотлевого контейнера Бене Ґессерит, Мати Настоятелька Дарві Одраде влаштувала тихе святкування у своїй приватній їдальні на вершині Централі. Ледь світало, і дві інші учасниці її Ради — Тамелейн і Беллонда — дратувалися через це запрошення, хоча Одраде розпорядилася, щоб сніданок готувала її особиста куховарка.
— Не кожна жінка може керувати народженням її ж батька, — жартома зауважила Одраде, коли інші скаржилися, що у них надто багато роботи, аби гаяти час «на всякі нісенітниці».
Лише стара Тамелейн лукаво усміхнулася.
Заплиле жиром обличчя Беллонди лишалося беземоційним, а для неї такий вираз був відповідником сердитої гримаси.
«Чи можливо, — міркувала Одраде, — що Белл не позбулася неприхильності до відносної розкоші, яка оточувала Матір Настоятельку?» Помешкання Одраде вирізнялося, відповідаючи її верховенству, однак іще більше вищість над Сестрами відображали її обов’язки. Маленька їдальня дозволяла їй радитися з помічницями під час трапези.
Беллонда озирнулася навкруги, вочевидь, прагнучи забратися геть. Стільки зусиль докладено, щоб пробитися крізь оболонку її холодного відсторонення, — і все марно.
— Дивно було тримати це дитя в руках і думати: «Це мій батько», — сказала Одраде.
— Я почула тебе і за першим разом, — майже баритон Беллонди пролунав із її черева, наче кожне слово викликало в неї якусь нестравність.
А все ж вона зрозуміла гіркуватий жарт Одраде. Старий башар Майлс Теґ справді був батьком Матері Настоятельки. І Одраде сама зібрала клітини (нашкребла нігтями), щоб виростити нового гхолу. Це було частиною довгострокового «можливого плану» на випадок, якщо їм удасться скопіювати тлейлаксанські контейнери. Проте Беллонда радше би воліла, щоб її викинули з Бене Ґессерит, аніж погодилася би з коментарями Одраде про життєзабезпечення Сестринства.
— Як на мене, то для нашого часу це легковажність, — промовила Беллонда. — Ці шалениці полюють на нас, щоб знищити, а тобі хочеться святкувати!
Одраде довелося докласти зусиль, аби зберегти лагідний тон.
— Якщо Всечесні Матрони знайдуть нас раніше, ніж ми будемо до цього готові, то, можливо, це станеться тому, що ми не зуміли втримати нашу моральність на належному рівні.
Беллонда мовчки зазирнула в очі Одраде. Кинула поглядом звинувачення: «Ці страшні жінки вже знищили шістнадцять наших планет!»
Одраде знала, що неправильно вважати ці планети власністю Бене Ґессерит. Не надто міцна конфедерація планетарних урядів, утворена після Голодних Часів і Розсіяння, значно залежала від Сестринства в питаннях життєво необхідних служб і надійного зв’язку, але збереглися давні фракції — ДАПТ, Космічна Гільдія, тлейлаксу, реліктові залишки священства Розділеного Бога, навіть ауксилії[1] Рибомовок і розкольницькі угруповання. Розділений Бог залишив людству у спадок розділену Імперію, усі фракції якої зненацька втратили певність існування через шалені атаки Всечесних Матрон із Розсіяння. Бене Ґессерит, що зберегли більшість своїх старих форм, природно стали першочерговою мішенню.
Думки Беллонди ніколи далеко не відхилялися від загрози з боку Всечесних Матрон. Це була слабкість, яку розпізнала Одраде. Інколи Одраде вагалася, чи не слід їй прибрати Беллонду, замінивши кимось іншим, але в ці дні навіть у Бене Ґессерит постали різні фракції. Годі було заперечити, що Белл — першокласна організаторка. Архіви ніколи не працювали так ефективно, як під її керівництвом.
Беллонда, як вона це часто робила, навіть без слів змусила Матір Настоятельку зосередити увагу на мисливицях, що переслідували їх з такою дикою затятістю. Це скаламутило настрій тихого успіху, на який Одраде сподівалася цього ранку.
Вона змусила себе зосередитися на думках про нового гхолу. Теґ! Якби вдалося повернути його первісну пам’ять, Бене Ґессерит знову мали б стратега, найкращого з усіх, які будь-коли служили Сестринству. Ментат башар! Військовий геній, доблесть якого вже стала легендарною в Старій Імперії.
Та чи зможе навіть Теґ протистояти жінкам, які повернулися з Розсіяння?
«На всіх богів, Всечесні Матрони не сміють нас знайти! Ще ні!»
Теґ приховував у собі надто багато тривожних загадок і можливостей. Період перед його смертю під час знищення Дюни огортала таємниця. Те, що він зробив на Гамму, розпалило нестримну лють Всечесних Матрон. Його самогубна поведінка на Дюні не могла бути достатньою причиною цієї скаженої відплати. Кружляли чутки — неповні й обірвані — про його дні на Гамму перед знищенням Дюни. Він міг рухатися так швидко, що людське око не помічало цього! Чи справді він міг? Черговий вияв некерованих можливостей, закладених в Атрідівських генах? Мутація? Чи лише ще одна легенда про Теґа? Сестринство мусило якомога швидше з’ясувати це.
Аколітка принесла сніданок на трьох. Сестри їли поквапом, наче зобов’язані були відбути цю перерву без зволікань, бо втрата часу була небезпечною.
Навіть зоставшись сама, Одраде не могла позбутися шоку, викликаного невисловленими страхами Беллонди.
«І моїми».
Одраде підвелася й підійшла до широкого вікна, звідки над нижчими дахами відкривався вид на частину кільця садів і пасовищ довкола Централі. Пізня весна, вже зав’язалися й почали дозрівати плоди. «Відродження. Сьогодні народився новий Теґ!» Цю думку не супроводжувало почуття піднесення. Зазвичай цей краєвид відновлював її сили, та не сьогодні.
«Які мої реальні сили? Які мої факти?»
Мати Настоятелька мала в розпорядженні величезні ресурси: глибоку вірність тих, хто їй служив, збройні сили під командою башара, вишколеного Теґом (зараз він зі значною частиною військ перебував далеко, охороняючи шкільну планету Лампадас), ремісники та техніки, шпигуни й агенти у всій Старій Імперії, незліченні працівники, які вбачали у Сестринстві захист від Всечесних Матрон, і всі Превелебні Матері з Іншими Пам’ятями, що сягали світанку життя.
Одраде без фальшивої пихи знала, що сама вона є вершинним втіленням найвищих сил Превелебних Матерів. Якщо особисті спогади не могли забезпечити її необхідною інформацією, мала довкола себе інших, спроможних заповнити прогалини. Як і машинні сховища даних, хоча вона зізнавалася в природженій недовірі до них.
Одраде відчула спокусу покопатися в цих інших життях, що зберігалися як друга її пам’ять, — у цих глибинних шарах свідомості. Може, зуміла б знайти в досвіді Інших блискучий вихід зі скрутного становища. Це небезпечно! Можна загубитися на години, захопившись множинністю людських різновидів. Краще залишити Інші Пам’яті там, де вони й лежать, урівноваженими, готовими до виклику чи втручання за необхідності. Притомна свідомість — ось опора й надійний зв’язок з її індивідуальністю.
Допомогла дивна метафора ментата Дункана Айдаго:
«Самосвідомість — це постати перед дзеркалами, що проходять крізь Всесвіт, збираючи по дорозі нові образи і до нескінченності відображаючи самі себе. Нескінченність, що розглядається як скінченність, — це аналогія свідомості, яка приховує в собі відчутні уламки нескінченності».
Вона ніколи не чула слів, більш близьких до її безсловесного усвідомлення. Айдаго називав це «спеціалізованою складністю». «Ми збираємо, єднаємо та відображаємо наші системи ладу».
Це й справді був підхід Бене Ґессерит — люди розроблені еволюцією так, щоб творити лад.
1
Ауксилії — у Давньому Римі допоміжні війська з мешканців імперії, що не були її громадянами. (Тут і далі прим. перекл.)